home


 * Min lokalhistorie: Gressvik. **

Problemstilling: Hvordan ble Gressvik til slik det er i dag? Kompetansemål: - Undersøke hvordan egne forestillinger om fortiden er blitt formet - Diskutere hvilke faktorer som har hatt betydning for innbyggernes livssituasjon.

Gressvik er et tettsted i Fredrikstad kommune, som strekker seg fra Skåra til Viker, og ligger på vest-siden av Seutelva i forhold til Fredrikstad. Gressvik var tidligere administrasjonssentrum på den tiden da Onsøy var en egen kommune.

Navneopphav: Det sies at det lå en gård ved det gamle sportssenteret, som hadde en liten vik nord for seg. En landsforvist islandsk stormann, med navnet Grettir, skal ha slått seg ned ved denne gården. Navnet kom altså ikke fra at det var en gressbevokst vik… En av kildene jeg fant sier også at stedet blir omtalt i Sverres saga, under navnet Grettisvik.

De første Gressvikinger:

Det er registrert funn etter menneskelig aktivitet på Gressvik helt tilbake til ca. 4500 år f.Kr. Disse sporene har blitt funnet i Gressvikmarka siden dette var det første som stakk opp av havet, som den gangen var 40 meter høyere enn i dag. Det er også funnet funn i Trondalen et par tusen år senere, der det er funnet en rad med fangstboplasser lans fjellet. Etter hvert som landet kom frem ved at havet sank, tok menneskene stadig i bruk nye områder.


 * Historien om hvordan Gressvik ble til det det er i dag: **

I første del av 1800-tallet var Gressvik/Viker-området et kombinert ladested og landbruksområde hvor menneskene også drev med litt fiske. Det var også en lasteplass for skipene som skulle reise fra Fredrikstad. Men det var ikke før på 1860-tallet at stedet fikk smake på en industriell utvikling, da sagbruket kom. Dette førte blant annet til en økning i folketallet – fra 183 personer i 1855 innenfor gårdene Åle, Hauge og Gressvik, til 2459 personer i 1902. Grunnen til dette er trolig at flere flyttet til Gressvik for å få jobb på sagbruket. Brukseieren, Julius N. Jacobsen, ses på som grunnleggeren av det moderne Gressvik. //Bilde 1: Gressvik-båten. Elven var en forutsetning for industristedet Gressvik.//

Sagbruket på Gressvik, "Græsvig Bruk", ble opprettet i 1860, og var på sin tid Norges første eksporthøvleri og den største bedriften med trelasteksport. Senere på 1800-tallet ble det også opprettet et gassverk.

Græsvig Brugs Skole ble startet i 1862, som ble brukt i nesten 100 år før det ble lagt ned. Før begynnelsen på 1900-tallet var det også opprettet blant annet en pikeskole, og Gressvik kirke ble bygget (1883). I Trondalen ble det bygget en drikkevannsdam, med felles vannposter plassert rundt på Gressvik. Brukseieren hadde allerede tenkt ut en plan hvis dammen noen gang skulle fryse til is – da ville han sette i gang stenhogging framfor at arbeiderne skulle gå uten arbeid. Det hevdes at Gressviks arbeidere hadde bedre bostandard enn de fleste andre steder på grunn av den gode behandlingen de fikk av brukseieren.

//Bilde 2: "Græsvig bruk".//

Bosettingsutvikling Boligbebyggelsen var knyttet til den nye industrivirksomheten, og man bosatte seg utenfor dyrket mark og unngikk de markerte fjelltoppene, der dette særpreget i hovedtrekk fortsatt er i behold. Etter hvert bredte bebyggelsen seg, men den var likevel rundt i områdene nær sagbruket, prambyggervirksomheten og havnevirksomheten fram til 2. verdenskrig. Den samme utviklingen fortsatte i mellomkrigsårene, samtidig som det skjedde en merkbar utbygging ved at det ble satt opp hytter på Viker, spesielt ved strendene i Faratangen og Fjeldskilen ble utbygget. Ved siden av en bebyggelse bestående av blant annet gamle gårdbruk, kan man i dag finne flere områder med Sørlandshus. Disse områdene er i dag en vernesone med denne bebyggelsen fra 1860-1900-tallet. Sørlandshusene har sannsynligvis en sammenheng med at sjøen var primærnæringen før industrien kom i siste halvdel av 1800-tallet. Etter krigen var boligreisning viktig, og man kunne se det første eksemplaret på feltutbygging. Fra ca. 1960 ble også privatbiler mer og mer vanlig, noe som førte til at utbyggingen bredte seg over større områder med større avstander enn tidligere. Området mellom Storveien og Åledalen er et eksempel på dette. Til sist kom de store byggefeltene opp, på Åle, Rød og Oksviken. Tallet på utbyggelsen av hytter steg også kraftig i perioden fra 1960-1980.

Videre samfunnsutvikling Selv om industrireisningen i siste halvdel av 1800-tallet førte til store omveltninger, skjedde de raskeste endringene på Gressvik fra 1970 og utover. Privatbilen og TVen begynte å bli vanlig, og kvinnene tok stadig en større plass i arbeidslivet. Den økte mobiliteten førte til at arbeidsplassene ble mere spredt lokalt og regionalt, samtidig som serviceområdene gjorde det. Boligområdene ble mer spredt samtidig som standarden steg kraftig. Kombinasjonen av økt mobilitet, flere kvinner i arbeid og spredte boligområder, sammen med økt reiseaktivitet, har ført til at tilknytningen til lokalsamfunnet Gressvik, har blitt svekket de siste 30-40 årene. Samtidig er det faktorer som gir utviklingstendenser, og det er at flere ønsker å bo mer sentralt, eller i en kombinasjon av bolig og hytte, flere tenker på miljøet, fritidstilbudene legges mer vekt på osv.

Miljøbyprogrammet:

Gressvik er deltager i et miljøbyprogram, som er et program som hadde som mål om å skape gode lokalsamfunn i Fredrikstad. Miljøprogrammet mener også at lokalsamfunnet er det viktigste innsatsområdet for å få en dreining mot større bærekraft, der miljøproblemene i større grad har begynt å knytte seg til vår livsstil og levestandard. Mål som Gressvik har gjennomført, er blant annet at offentlig og privatservice til dekning av folks hverdagsliv finnes i sykkel- og gangavstand fra bolig, noe som gjør at transportbehovet og ressursbruken kan bli minsket til et minimum hvis folk i nærmiljøet benytter seg av dette. "Sentrum" på Gressvik kalles Torget, der man blant annet kan finne matbutikker, sko- og klesbutikker, bakeri, tannlege og apotek… Det finnes også to barneskoler, Rød skole og Hurrød barneskole, samt en ungdomsskole med elever fra Rød, Hurrød og Slevik.

Kilder:  [] []